Semjase

87. De människor, som lever Skapelsemässigt, får alltmer förandligade begrepp, och de tillägnar sig en ständigt ökande andlig medvetenhet.
88. Med sin urskiljningsförmåga tränger den andliga människan allt djupare in i allting, och hon uppfattar värmen i elden hos det i allt närvarande Skapelsemässiga.
89. På så sätt blir överallt Kraften och den Sanna Verkligheten hos Den Skapelsemässiga Närvaron märkbar och medveten för den andliga människan.
90. Vad som ej uppfattas genom brukandet av de vanliga sinnena kan därför den människa, som lever i Skapelsen, bli andligen medveten om.
91. Hon förnimmer alltså alltid Den Skapelsmässiga Närvaron och hur De Skapelsemässiga Lagarna tillämpas i alla ting och livsformer.
92. Hon besitter en andlig uppfattning av Kraften i Skapelsens Närvaro, och hon viger hela sitt livs och sitt varandes alla kostbara energier åt Det Skapelsemässiga Vetandet, Dess Sanning, Kraft och Vishet, och därmed också åt kunnandet hos det i henne boende delstycket av Skapelsen hennes Andesjäl.
Fortsett