Semjase

106. Vore det så emellan alla jordemänniskor, då hade ni redan ett paradis.
+ Så, så, du känner till mina känslor och den skillnad jag gör mellan kärlek och kärlek.
107 (Semjase). Säkert, och därför känner jag ocså lycka inom mig, som ni brukar säga.
+ Du vet alltså att jag är av, den åsikten, att mångahanda sorter av kärlek är möjlig, och att kärlek i vänskap, och kärlek i äktenskap är differentierade genom små skillnader, och att den uppriktiga kärleken till medmänniskan i allmänhet är av samma art?
108 (Semjase). Visst känner jag till det, och dina åsikter är beundransvärda beträffande detta.
109. Men jag antar, att du ifråga om det här missförstås av dina medmänniskor, och att du utsätter dig för obehagliga saker därför.
+ Där har du tyvärr rätt. Men jag glädjer mig oerhört över din uppriktiga kärlek. Din vänskap är oerhört mycket värd för mig.
110 (Semjase). Tack
Fortsett